Zašto si takva?
Zašto uvek postoji problem? To je dobro pitanje.
Hoćeš li da ideš kući? Hoćeš li da se vratimo?
- Da! -To su Himalaji!
Koliko dugo već pričam o Himalajima?
- Koliko dugo? - Predugo.
Horst, hoćeš li mi pomoći kad stignemo?
- Da, naravno. - Ingrid, prestani.
Hajde da iskoristimo ovo na najbolji mogući način.
Gde je taj idiot koji je trebao da nas dočeka?
Pomerite se!
Gospodine Harrer.
Kod mene su vaše karte.
- Kasnim. Otpratite me do voza. - Ne, ne razumete.
Ja sam Peter Aufschnaiter. Ja vodim ekspediciju.
- Kako ste? - Evo naše zvezde!
Gospodine Harrer?
Hteo bih da kažem, gospodine Harrer, u ime Rajhsportfirera...
da smo počastvovani što u timu imamo tako velikog nemačkog heroja.
Hvala, ali ja sam Austrijanac.
Da, ali sam siguran kao istaknuti član...
Nacional-socijalističke partije, da ćete biti ponosni da zabodete...
zastavu naše zemlje na vrh Nanga Parbat-a kad ga osvojite.
Hans Lobenhoffer.
Lutz Chicken.
I slika sa vašom dražesnom ženom.
I gospodinom...
Horst Immendorf. Porodični prijatelj. Slika nije potrebna.
Kada vam stiže prinova, gospođo Harrer?
Otprilike kad moj muž stigne u prvi kamp.
Hvala vam.
Zašto ne ispričaš celoj smrdljivoj zemlji o našim problemima?
Ukrcavam se na taj voz. Da li želiš još nešto da kažeš?
Dobro.
Odlazi. Kreni.
Vidimo se za četiri meseca.
- Vodi računa o njoj, Horst. - Hoću, Heinrich.
Putovaćemo više od 8000 kilometara.
Kad stignemo u Indiju, krenućemo prema Himalajima...
i devetom najvišem vrhu na Zemlji, Nanga Parbat-u.
Nemci ga zovu "Unserberg-- Naša planina."
Pre nas, četiri nemačke ekspedicije pokušale su da ga osvoje.
Bez uspeha.
Jedanaest alpinista je poginulo u olujama i lavinama.
Sada je osvajanje Nanga Parbat-a nacionalna opsesija...
stvar nemačkog ponosa.
29. jul 1939.
Već smo postavili četvrti kamp na visini od 6700 m.
Iznad nas je lednik Reklak i ledena litica teška za penjanje.
Beba je, sada, najmanje mesec dana stara.
Bio sam tako zbunjen i rastresen.
Ne mogu da se penjem sa svojom uobičajenom sigurnošću.
Jesi li dobro?
Sranje!
- Jesi li dobro? - Da se spustimo?
Izgubio sam krampon!
Krenite dalje!
Vreme se pogoršava. Trebalo bi da se vežemo.
- Da li si se povredio tamo dole? - Samo ogrebotina. Ja ću da vodim.
Kamenje!
Pazite se, tamo dole!
Drži me!
Držiš li me?
Drži me!
Trebao si da mi kažeš kako je gadna ta rana.
Treba da je pogledam. Mogao bih da je zašijem.
To nije tvoj problem.
U stvari, to jeste moj problem.
- To je moj život. - Molim?
Kad skrivaš ozbiljnu povredu i ugroziš moj život...
onda to jeste moj problem.
Ne, sam si ugrozio svoj život. Ja sam ga spasao, zato zaćuti!
Molim te, nije na tebi da...
Zaveži!
Ako sledeći put slažeš o svojoj povredi, Heinrich...
ispadaš iz tima.
Samo probaj.
4. avgust, kamp pet. Prošlo je nekoliko strašnih oluja.
Ostali članovi tima su nervozni zbog lavina...
zato mirujemo već danima.
Aufschnalter bi trebao da iskoristi ovaj period niskog pritiska da postavi visoki kamp.
Ali on se ne slaže sa mnom. Budala.
Izgleda da ostalima ne smeta da sede ovde i čekaju...
nadajući se, ne radeći ništa.
Toliko vremena za samopreispitivanje nije dobro.
Počinjem da mislim da je cela ova ekspedicija bila greška.
Bežite! Lavina! Izlazite!
Ostavite sve!
Spusti to!
Idemo nazad, odmah!
Ako su se uplašili od oluje, pošalji ih dole u kamp dva.
Mogu sam da se popnem! Uvek dajte priliku najboljem čoveku!
Hoće da kaže da je on najbolji.
Daj mi dva Šerpasa. Postaviću kamp šest do večeras...
a sutra idem do kraja!
- Vraćamo se nazad kao tim! - Zaslužio sam taj vrh!
- Hoću taj vrh! - Kao tim! To je naređenje!
To je naređenje! Naređenje!
Za mnom!
Slika Dalai Lame. Za zaštitu.
Uzmi je. Sahib. Zaštitiće te.
Ne, meni to ništa ne znači.
Dalai Lama. Slika Dalai Lame.
Uzmi je, sahib.
Dobra zaštita za tebe.
Dobar dan, gospodine Harrer.
Pa, nadajmo se da će Nemci povući iz Poljske...
isto tako brzo kao vi sa vaše planine.
Uštedeće vam vreme u zatvoru.
Šta je ovo? Ko ste vi?
- Žao mi je, ali uhapšeni ste. - Pod kojom optužbom? Neuspelo osvajanje vrha?
Bojim se da nije to u pitanju.
Vidite, objavljen je rat između vlade Njenog Kraljevskog Veličanstva i Nemačke.
Zato su svi neprijateljski uljezi na teritoriji britanske imperije, sada ratni zarobljenici.
- Stoj ili pucam! - Ruke u vis!
Ne, ne razumete! Ja sam Austrijanac! Ja sam alpinista!
Ja nemam nikakve veze sa vašim glupim ratom!
Mogu sam da hodam. To je uvreda!
Mislite da imate zadnju reč, ali grešite!
Svinje! Svi ste vi svinje!
15. oktobar 1939.
Kada smo stigli u logor za zarobljenike, obećao sam sebi...
da ću ležati pored Ingrid, pre početka leta sledeće godine.
Himalaji su tačno ispred nas.
Biće lako pobeći i izgubiti se u planini.
Moj četvrti pokušaj bega nije me doveo bliže cilju.
Koliko daleko si stigao ovog puta?
Sve što sam postigao je određena sumnjiva popularnost među zatvorenicima.
Kad bi samo moje ruke mogle da izraze ono što mi je na srcu.
Čujem da stražari šalju tvoja pisma.
Da.
Hoćeš li da pošalješ ovo?
Hvala.
Hej, Heinrich, jesi li pročitao ovu knjigu?
Tebi je izdata.
- Moramo da razgovaramo. - O čemu?
O ovome.
Impresivno. Kada planirate da krenete?
Posle sezone monsuna. A ti?
Vidim da ste izabrali moju putanju preko Tibeta.
Nekoliko stranaca koji su pokušali nikad se nisu vratili. Zato, sa srećom.
- Hoćeš li da pođeš sa nama? - Zašto?
Ipak si ti ovde autoritet po pitanju begstva iz zatvora
- Dobro bi nam došlo tvoje iskustvo. - Molim vas.
Prekinite ovu ponižavajuću lakrdiju.
Posle svakog tvog begstva, patrole se udvostruče i utrostruče.
To otežava život nama ostalima.
Radije putujem sam, ali hvala što ste mislili na mene.
Stigao je poštar.
Dragi Heinrich!
Molim te potpiši priložene papire za razvod i pošalji ih mom advokatu.
Horst i ja nameravamo da se venčamo čim se razvod ozvaniči.
Što se tvog pisma tiče, da...
tvoj sin, Rolf Harrer, je rođen dok si se penjao na planinu.
Sada ima dve godine i Horst-a zove "tata".
Kad bude dovoljno star, reći ću mu...
da mu je pravi otac nestao na Himalajima.
Najbolje je to reći s obzirom...
da nikad nisi želeo dete.
Nepotrebno je reći, da nemam nameru...
da "razrešimo naše razlike" kako si ti to predložio.
One su razrešene onog trenutka kad si napustio Austriju.
Žao mi je što si zarobljen u Indiji...
i nadam se da će se uskoro ovaj užasan rat završiti, zbog svih nas.
Ingrid.
Idem sa vama.
Ovo je tvoj plan?
Po mom skromnom mišljenju, ovo je smešno.
Pošto si tako skroman, nećemo tražiti tvoje mišljenje.
Odmotaj te karte. Okreni se.
Okreni leđa prema kapiji. Otvori te karte!
Nastavi da pričaš. Čekaj na moj signal.
Put je čist. U redu.
Otvaraj kapiju!
Pobrini se za ovo. Otvaraj kapiju!
Dalje nastavljam sam.
Zato, srećno.
Prvo begstvo iz logora za zarobljenike, 18. novembar 1939.
Rolf Harrer... je star tri i po meseca.
Moj 30-ti rođendan, 6 jul 1941.
Rolf Harrer... ima tačno godinu, 11 mjeseci i 26 dana.
Poslednje begstvo iz Dehra Dun-a. Rolf Harrer...
Severna Indija
Uzmi dve i odspavaj. Ujutru ću ti ispostaviti račun.
Šta ti radiš ovde?
Mnogo si mi nedostajao. Hteo sam da te posetim.
Šta je bilo sa ostalima?
Italiane su uhvatili u blizini Nelang-a.
Lutz i Hans su se razboleli i morali su da se vrate.
- Žao mi je što to čujem. - Srce ti se slama.
Mogu li da računam na tvoju velikodušnost i prenoćim ovde?
Samo izvoli.
Hvala. Vrlo ljubazno sa tvoje strane.
- Dobro. - Šta još imaš tu?
Orkestar od deset ljudi?
Uzgred, čuo sam da su se Japanci povukli...
sve do Šangaja, pa čak i da stigneš do kineske granice...
imaćeš problema da ih stigneš.
Baš me briga i da ih potisnu sve do Tokija.
Trebao bi da brineš ako želiš da se vratiš u Austriju.
- Ali ne želim. - Šta?
- Da se vratim. - Zašto?
Onako.
Kada se vratiš, reci mojoj ženi...
da su dve godine zarobljeništva otprilike kao četiri godine braka.
I drago mi je da sam se oslobodio i jednog i drugog.
Ni ja se ne vraćam, bar dok se ovaj sramotni rat ne završi.
- A kuda si krenuo? - Na Tibet.
A onda u Kinu, da tamo potražim neki posao.
A ti?
Po mojim proračunima ima 2058 kilometara do kineske granice.
Do Tibeta 68.
To je dug put sa tako teškim teretom.
Ne, to je samo hrana.
- Upravo tako. - Moja.
Šteta.
Te planine su opasne. Treba preći glečere.
Kada bi bio vezan za mene, mogao bih da ti spasem život.
S obzirom na tvoje ponašanje kada smo poslednji put bili vezani...
mislim da sam sigurniji bez tebe.
Naravno.
Ali mislim da grešiš što se tiče udaljenosti tibetanske granice.
Po mojim proračunima, ima 65 kilometara.
Da se kladimo u kilogram hrane?
Sve što imaš su bajati krekeri.
Ali sam u pravu. Pobediću.
Đavoli! Odlazite.
Tibet, krov sveta.
Čini mi se kao da smo se popeli na srednjevekovnu kamenu tvrđavu...
koja se izdiže iznad centra Azije.
Ovo je najviša zemlja na svetu.
I najizolovanija.
Eno ga.
Tibet.
- Tačno 68 kilometara. - Čestitam.
Na žalost, već si pojeo svoju nagradu.
Da.
Samo se smeškaj i reci da. Tako je najbolje.
Neverovatno je šta sve može da se nauči u zatvoru.
Tibet.
- Strancima je zabranjen pristup Tibetu. - Ma daj!
Strancima zabranjeno!
Molim vas!
Da. Hvala. Naravno.
Prevod nije potreban.
Nekima je drago da nas vide.
Nemoj da te to zavara.
Kada tibetanci tapšu, oni ustvari teraju zle sile.
Treba nam hrana.
Razgovarajte sa Garponom, guvernerom provincije.
To je proročanstvo. Ovde piše...
u poslednjem zavetu velikog trinaestog Dalai Lame:
"Može se desiti u Tibetu, da veru i vladu...
napadnu strane sile.
Ako ne budemo zaštitili svoju zemlju...
sveštenici i manastiri biće uništeni.
Zemlja i posed vladinih službenika biće oduzeti.
Dalai Lama i svi poštovani čuvari vere...
će nestati i biti zaboravljeni."
Sada razumete zašto ovde ne želimo strance?
Da, ali morate razumeti da mi ne predstavljamo pretnju ili opasnost.
Treba nam samo hrana i bićemo...
Njegova Visost, Garpon.
Vaša Visosti, drago nam je da vas vidimo.
Želimo da se izvinimo.
Izvinimo.
I predamo vam izuzetan poklon.
Ne treba mi ništa od vas.
Molim vas, od nas.
Živeo Dalai Lama, Njegova Svetost.
Hvala vam na slici. Vratite se u Indiju!
Dva dana na tibetanskoj zapadnoj granici i ljubazno su nas isterali.
Naši vodiči imaju strogo naređenje da nas isprate...
do indijske granice udaljene nekih 40 km...
i da nas ubiju ako pokušamo da bežimo.
Mora da znači zdravo.
Sve dok ne pokušaju da me poljube.
Moramo da se snabdemo. Ja sam švorc.
Ne gledaj u mene.
Moramo da jedemo, Peter. Znaš li koliko je sati?
Nije na prodaju.
Otac mi ga je dao kada sam se popeo na Mon Blan.
Svi su se penjali na Mon Blan.
Da imam takav sat, ja bih ga trampio.
- Odakle ti ova jakna? - Iz severnog Tibeta.
Komunistički vojnici iz Kine. Vrlo lepo.
Daju hranu, novac. Vrlo lepo. Komunistički vojnici.
Sviđa ti se vojna uniforma?
Imam nemačke vojničke čizme. Za tebe. Može?
Čekaj.
Daj mi ovo za stražare.
Gledaj!
Sviđa ti se. Sviđa?
Vrlo dobro. Jake su.
Prijatelju moj, hoćeš li da ti pokažem kako marširaju nemački vojnici?
Moraš da napraviš ovakav izraz lica.
Dođi! Da.
Stoj!
Odlično. Da. Ti, moraš da vežbaš.
Sada ću vam pokazati kako nemački vojnici trče.
Stani ovako.
Znaš šta?
Nema nikoga.
Znaš li koliko je sati?
Misliš da sam toliko srećan što putujem sa tobom...
da treba da plaćam račun?
Ti si tako veliki čovek da ne moraš ništa da doprineseš?
Imaš neki problem?
Podseti me...
šta si rekao tamo na pijaci.
"Kada bih imao takav sat, trampio bih ga."
Ti nemaš jedan.
Ti jeftino, lažljivo kopile! Imaš tri!
Ovo je đubre od nekih italijanskih zarobljenika.
Baš me briga!
Zar nikada nisi čuo za principe?
Kakve principe?
Hoćeš sat? Izvoli. Izaberi jedan.
- I zadrži svoje principe. - Pogledaj se!
Uhvatio sam te kako se ponašaš kao sebično derište i još likuješ!
Ti se ponašaš kao baba. Šta hoćeš?
Probaj da se izviniš.
Pokušaj da osetiš kajanje.
A ako to ne uspe, pokušaj da ukloniš taj podsmešljivi osmeh s lica!
Uzmi smrdljivi sat i zaveži!
Ne treba mi dosadna pridika frustriranog slavnog turističkog vodiča.
Nije ni čudo što si uvek sam.
Niko ne može da podnese tvoje društvo.
Molim te, uzmi ih.
Pogrešio sam što sam ih sakrio.
- Zadrži ovo. - Ne.
Ni to nisam zaslužio. Samo izvoli.
Sada ima tri i po godine.
Uskoro će mu reći da sam nestao na Himalajima.
Što je dobro.
Zašto?
Bolje mrtav otac, nego loš otac.
Napiši mu pismo.
Neka zna da si još uvek živ.
Nju Jork.
Venecija.
- Pariz. - Vaša Svetosti, gde ste?
Vreme je za vaš čas.
Vaša Svetosti, gde ste? Vreme je za vaš čas.
Dragi Rolfe Harreru!
Ja sam osoba koju ne poznaješ...
čovek koga nikad nisi sreo.
Ali ti si neko ko je u mojim mislima...
i mom srcu...
u ovoj dalekoj zemlji u koju sam otišao.
Ako možeš da zamisliš skriveno mesto ušuškano u sigurnosti daleko od sveta...
sakriveno zidovima visokih planina pokrivenih snegom...
mesto puno neobične lepote kao iz snova...
onda ćeš znati gde se nalazim.
U zemlji u koju putujem, Tibetu...
ljudi veruju, da ako pređeš veliki put da bi stigao do svetog mesta...
bivaš očišćen od loših dela koje si počinio.
Veruju da, što je put teži...
to je dublje očišćenje.
Godinama putujem od jednog dalekog mesta do drugog...
od kad si se ti rodio.
Video sam smenu godišnjih doba na velikim visinama.
Video sam divlje kiange kako se sele na jug u zimu...
i vraćaju se preko polja sa dolaskom proleća.
Na ovom mestu, gde vreme stoji...
izgleda da se sve kreće...
uključujući i mene.
Ne mogu da kažem da znam kuda idem...
niti da li ću biti očišćen od mojih loših dela.
Učinio sam tako mnogo stvari zbog kojih se kajem.
Ali na kraju ovog pisma, nadam se da ćeš razumeti...
da razdaljina među nama nije tako velika kao što izgleda.
S ljubavlju...
tvoj otac, Heinrich Harrer.
Ustani.
Moj Bože!
Daću ti moje.
Žutoglavci!
- Ne! Čekajte! Nemamo ništa! - Daj novac!
Nemamo novca!
Daj sat!
- Daj odeću! - Nemamo ništa za vas!
Čekajte!
Kuda ste krenuli?
Sveti grad... Lasa...
Imam dozvolu.
Nemoguće, strancima nije dozvoljeno da idu u Lasu.
Imamo specijalnu dozvolu za Lasu.
Lasa. Imam dozvolu.
Ne priliči duhovnom vođi Tibeta da špijunira narod.
Pre samo mesec dana, bili smo u smrtnoj opasnosti u rukama bandita.
A danas smo stigli do kapija zabranjenog grada Lase.
Teško je stići do njega, kao do Meke...
a jednako je privlačan, zato što je zatvoren za sve strance.
Čak i u našem jadnom stanju...
osetili smo draž tibetanskog svetog grada...
doma Dalai Lame.
Samo nekoliko stranaca je spoznalo njegove tajne.
Oh, moj Bože!
- Jel' završen? - Ne, nije.
Možete ostati na ručku, ako želite.
Vrlo rado.
Ja sam Tsarong. Dobro došli u moj dom.
Ja sam Peter.
Gospodaru upravniče, mogu li da zatražim...
prijem kod namesnika i ministara kabineta?
Radi se o dvojici stranaca koji su stigli u Lasu.
S poštovanjem, Rinpoche...
ako je tvoja namera da zaustaviš Kineze u pridobijanju političkih saveznika...
onda zahtevanje da prestanu da potkupljuju sveštenike...
nije najefikasnija taktika.
Tražio sam mišljenje ministara, ne jednog običnog sekretara.
Naravno. Izvinite.
Sada možeš da ideš.
Počni sa prevođenjem pisma, kako je napisano.
Naravno.
Da li shvatate koliko ljudi bi moglo da preživi takvo iskušenje?
Trebali bi ih poštovati.
Ako ih vratimo u Indiju, sigurno će ih poslati u zatvor.
Ali njima nije mesto ovde, Kungo Tsarong. Nemaju ni gde da žive.
Pozvao sam ih da ostanu u mojim gostinskim odajama...
predpostavljajući da ćete im dozvoliti da ostanu u Lasi, naravno.
Pozvao si ih da ostanu u tvojoj kući?
Ali zašto?
Moram li imati razloga da pomognem onima koji su u nevolji?
Zver.
Mislim da kaže da smrdiš.
Ne morate se predstavljati.
Znam ko ste.
Ja sam Pema Lhaki.
Ngawang želi da vam da poklon, zato vas molim da se skinete.
Hajde da počnemo. Nemam ceo dan.
Pa, ovo je veoma ljubazno od Ngawang Jigme-a.
Ko je on kad je tako pažljiv?
Sekretar ministara vlade.
Želi da vam pokloni novo odelo.
Molim vas izaberite deo garderobe, koji najviše volite.
Ti si krojačica?
Ja sam krojač, gospodine, jedini krojač u Lasi...
koji je bio u Kalkuti i ume da napravi ova smešna odela.
Dakle, da biram?
Da, izaberite koji god želite.
- A vi možete da napravite bilo koji od ovih? - Da.
- Odlično. - Možeš li da napraviš ovo?
- Da. - Divno.
- Hvala. - Sviđa li ti se ovo?
Šta god vi želite.
Hoću ovaj lep sako od tvida.
I ovaj par sportskih vunenih pantalona, molim.
- Dobar izbor. - Hvala.
A vi, gospodine?
- Možda biste vi mogli da izaberete umesto mene. - Hvala.
Molim vas, gospodine, skinite svoj ogrtač. Trebala bih da vas izmerim.
Stojte mirno, molim vas.
Ovako, molim vas.
- Stojte mirno. - Izvini.
- Bez pomeranja, molim. - Žao mi je.
Ovako, nikad nećeš pasti. Savršeno je.
Ipak, penjanje po planinama je zabava za budale, Heinrich.
U stvari, nije tako glupo.
Vidi ovo.
Samo napred.
To je nakon što sam osvojio Eiger North Face.
To je sa Olimpijade. Zlatna medalja. Ništa naročito.
Onda je ovo još jedna velika razlika između naše civilizacije i vaše.
Vi se divite čoveku...
koji teži ka vrhu u svakoj oblasti...
dok se mi divimo čoveku koji odbacuje svoj ego.
Prosečni Tibetanac ne bi ni pomislio da se zaputi napred ovim putem.
Gospodo.
- Izvinite. Jesmo li se upoznali? - Ne, nismo.
Ja sam Ngawang Jigme.
- Da, naravno. - Oprostite nam.
Zahvaljujemo vam na velikodušnom poklonu.
Divno je. Hvala vam.
Nema na čemu. Siguran sam da ćemo se opet sresti.
Možda vi možete da nam objasnite...
zbog čega ministri...
zahtevaju da kineska vlada...
"...prestane sa davanjem velikodušnih novčanih priloga...
tibetanskim manastirima."
Da li se naši pokloni ne sviđaju vašoj vladi?
Ne mogu da govorim u ime namesnika i ministara, Visosti.
Ja sam običan sekretar.
Ne zadugo, predpostavljam. Sedite.
Čovek sa tako očiglednim talentom ne može biti zadovoljan...
samo sa prevođenjem pisama.
Vaša diplomatska veština...
ovde bi mogla biti bogato nagrađena.
Verno služenje mojoj zemlji je dovoljna nagrada, Visosti.
Molim za dopuštenje da odem.
Izgleda, da obojici danas treba dobar krojač.
Da, malo se...
Izvoli, sedi.
Sviđaju li ti se ove? Kupiću ti ih.
Hvala, ali ja slabo jedem meso.
- Ne jedeš meso? - On kaže da su ovo noževi sa zapada.
Obuješ ih i sečeš meso.
Ovo su klizaljke.
Obuješ ih...
da klizaš...
da kliziš-- vrsta igre na ledu.
- Da. - Zašto?
- Zašto ne? - To je još jedna zabava za budale.
Hajde da ih kupimo. Koliko ko...
Ne, ove?
Deset.
A ove?
Jesi li videla?
Jesi li videla ovo?
- Jesi li se povredila? - Ne, hvala na pitanju. Dobro sam.
Hajdemo. Ustani.
- Dobro si? Da li si udarila glavu? - Ne, zabavljam se.
- Moraš da se držiš. - Gledaj me!
- Ne gledaj previše u zemlju. - U redu.
- Samo gledaj u moje oči. - Da, dobro.
Mogu li vam pomoći? Evo, uhvatite me za ruku.
- Jesi li srećna? - Veoma srećna.
Pokušavam da te zamislim, Rolf...
i evo kako te vidim:
dečak koji je snažan i pametan...
dečak pun radoznalosti o životu...
dečak koji se ne plaši da uči na svojim greškama.
Zdravo, udata ženo.
Zdravo, neženjo.
Čestitam.
Pa, uđi.
Japanska vojska je okrenuta ka rastućem izazovu...
ne od kineskog ujedinjenog fronta...
već od moćne kineske komunističke armije.
Pod kontrolom Mao Tse-tung-a...
Govori se da su komunisti preuzeli...
celu severnu i centralnu Kinu.
Glasine? To je činjenica.
Ngawang me obaveštava o svim novostima u vezi kineskog rata.
Pa, šta ima kod Kungo Tsarong-a?
Iskreno, ne bih znao. Iselio sam se pre pet meseci.
Stvarno? Ima li toliko od kad smo te videli?
- Očigledno da ima. -A bio si zauzet?
To je zbog toga što sam veoma zauzet...
od kada su me zaposlili da premerim ceo grad Lasu.
Na žalost, vaša kuća je predaleko da bih je uneo u svoju kartu.
Mi volimo našu povučenost.
Da, izgleda tako.
Šta je sa ženama? Da li si upoznao neku koja ti se sviđa?
Žene.
Od kad sam loše prošao sa ženom iz Austrije...
egzotičan neupeh sa ženom sa Tibeta izgleda pogrešno.
Ali odgovor na tvoje pitanje je, ne, nisam. A ti?
Sreća prijatelja je blagoslov.
Žao mi je što te naša ljuti.
Mora da si mnogo usamljen i tužan.
Rat je završen!
Jesu li komunisti pobedili?
Tvoj rat, prijatelju. Nemačka se predala.
- Kuda si krenuo? - Vraćam se kući. U Austriju.
Gospodine Harrer, pismo.
Nedostaješ nam.
Nedostajete i vi meni.
"Gospodine Heinrich Harrer!
Vi niste moj otac.
Molim vas prestanite da mi pišete.
Rolf Immendorf."
Cenjeni Harry Harrer?
- Da? -Pismo za vas.
Cenjeni Heinrich Harrer ne želi više pisama.
Ovo je od Velike majke Njegove Svetosti, Dalai Lama-e.
Hvala vam što ste došli, gospodine Harrer.
Hvala vam na pozivu, Velika majko.
Da li znate protokolna pravila koja se tiču mog sina?
Ne tač... Treba se pokloniti i kleknuti.
Kada ste u prisustvu Njegove Svetosti...
uvek morate stajati...
pognuti u znak poštovanja, sa šakama sklopljenim u molitvi.
Ako sedite, morate uvek sedeti niže od njega.
Ne smete ga gledati u oči. Nikada ne govorite pre njega.
Uvek mu se obraćajte sa "Vaša Svetosti".
Nikada mu ne okrećite leđa. I nikada, nikada ga ne dodirujte.
On je reinkarnacija Avalokiteshvara-e...
Bodhisattva-e samilosti.
Pošto je prepoznat, dobio je ime...
Jetsun Jamphel Ngawang Lobsang Yeshi Tenzin Gyatso...
Sveti Gospodar, Nežna Slava, Elokvencija, Milost...
Učeni Branilac Vere, Okean Mudrosti.
Negova Svetost, Dalai Lama, želi da se susretne sa vama.
Pošto njegovi savetnici nisu dozvolili privatni prijem kod njega...
Njegova Svetost me zamolila da vas povedem sa sobom na moj mesečni prijem.
Dirnut sam i počastvovan.
Žutoglavi.
Imaš li dlake i na rukama? I nogama?
- A ti? - Gospodine Harrer.
Čast mi je da vas upoznam, Vaša Svetosti.
Voliš li filmove?
Znate, nisam gledao film već osam godina.
- Ali koliko se sećam, da, veoma. - I ja isto.
- Drago mi je da to čujem. - Imam filmski projektor. I filmove.
Želim da izgradim bioskop. Ovde, u Potali.
- Sa sedištima i ostalim. - Sedišta su preporučljiva.
Možeš li ti da ga sagradiš?
- Molim? - Možeš li da izgradiš bioskop, za mene?
Moji savetnici moraju da se slože, a ti ćeš biti dobro plaćen.
I moraćeš da dolaziš ovde svaki dan zbog izgradnje, svaki dan.
Kada dođeš, posetićeš me. Možemo da razgovaramo o mnogim stvarima.
Voleo bih da naučim o svetu iz kog dolaziš.
Na primer, gde je Pariz, u Francuskoj? I šta je to Molotovljev koktel?
I ko je Džek Trbosek?
Možeš mi reći puno toga.
Čast mi je da budem na usluzi, Vaša Svetosti.
U čemu je problem?
Gliste.
Molim vas, nemojte više da povređujete gliste.
- Molim vas. - Gliste?
U porošlom životi, ova nevina glista je možda bila vaša majka.
Molim vas, nema više povređivanja.
Nije moguće. Molim vas, ne više.
Ali, vidiš, Tibetanci veruju...
da su sva živa bića bila njihove majke u prethodnom životu.
Zato moramo da im iskažemo poštovanje i uzvratimo njihovu dobrotu.
I nikada, nikada ne povredimo ništa živo.
Ne možeš tražiti od pobožnih ljudi da zanemare dragoceno učenje.
Da, ali Vaša Svetosti...
sa punim poštovanjem, nikako ne možemo...
Žao mi je, ali ne možemo nikako spasiti sve gliste...
ako želite da bioskop bude završen u ovom životu.
Pametan si. Nađi rešenje.
A u međuvremenu, možeš da mi objasniš šta je to lift.
Antarktik. To je dole.
Ovde.
Izvrsno.
Engleska.
Ne traži pomoć od mene.
Ovde?
Menjaj brzinu.
Znam ga. Sviraj. Zdravo!
Okreći!
Koči!
Odelo ministra je mnogo lepše od tvoje stare braon odore, zar ne?
Izvolite.
Izvolite svi.
Mora da si veoma pametan kada si dobio tako dobro unapređenje.
Nisam nameravao da zauvek budem sekretar.
Izgleda da ne.
Pa, čestitamo.
Loš znak!
Iz svog glavnog štaba u Pekingu...
predsednik, Mao Tse-tung, je trijumfalno proglašen vođom...
nove Narodne Republike Kine.
Predsednik Mao se zarekao da je prvi zadatak komunističkog režima...
ujedinjenje kineske zemlje.
On je objavio da je udaljeno kraljevstvo Tibet...
sastavni deo kineske teritorije...
i mora se priključiti novoj velikoj republici.
"...i mora se priključiti novoj velikoj republici."
Obaveštavamo Narodnu Republiku Kinu...
da vlada Tibeta ne priznaje nikakvu stranu vlast.
Mi smo nezavisan narod.
Svi kineski zvaničnici biće proterani izvan granica Tibeta.
Želimo vam srećan povratak u vašu zemlju.
Želimo vam srećno i prijatno putovanje uKinu.
Želimo vam sigurno i prijatno putovanje u Kinu.
Želimo vam srećan povratak u vašu zemlju.
Želimo vam sreću i blagostanje.
Daj mi da vidim.
Imaš veoma dugu liniju života, ne kao ovi ostali.
Kada smo okrenuti prema suncu, onda je dan, jel' tako?
Kada smo u senci, onda je noć.
Tako da ako sunce upravo izlazi u Lasi...
to znači da upravo zalazi...
u Nju Jorku, na primer.
Zato nije isto doba dana na svim mestima.
- Zar to nije odgovor na tvoje pitanje? - Da!
Pričaj mi još.
Šta još želiš da znaš?
Sada ćeš ući u svet masovnih medija.
Mogu da čujem vesti iz celog sveta?
Ne znam da li emituju vesti sa Tonga ostrva...
ali uglavnom, da.
Slušaš li vesti iz svoje zemlje?
Iz Austrije? Ne, uopšte.
Osvetli mi, Ku-Dun.
- Zašto? To je tvoj dom. - Ne, više nije.
Ali, zar nemaš tamo prijatelje i porodicu?
Nekoliko prijatelja, nemam porodicu.
Drži svetlo mirno, Vaša Svetosti.
Zašto? Zar su svi mrtvi?
Jel' ti znaš samo da postavljaš pitanja?
Bio sam oženjen, ali sad sam razveden.
Šta si uradio?
Nisam želeo dete, pa sam otišao da se penjem na planinu.
Imaš dete?
Iako ga nikad nisam video.
Dobro. Da ti pokažem kako ovo radi.
- Nagazi do daske. - Da, gospodine Harrer.
Srećan Božić.
Hvala.
- Koji je povod? - Danas je Božić.
A ovo je za tebe, prijatelju moj. Hajde.
"Našao sam ga u jednoj prodavnici u Barkoru.
Dugo je putovao i konačno se vratio kući.
Hvala ti na prijateljstvu. Heinrich."
Neverovatno.
Hvala ti što si mi spasao život.
...mora se osloboditi verske tiranije.
Tibetanci se moraju ponovo ujediniti...
- sa ostalom svojom braćom i sestrama... - Ugasi to.
- u veliku porodicu nove Kine. - Žao mi je.
Stranci kontrolišu tibetansku korumpiranu vladu.
Moramo osloboditi naše tibetanske drugove od stranih imperijalista.
Milion tibetanskih robova moraju biti oslobođeni.
Koliko stranaca ima na Tibetu?
Ti, Heinrich.
Tibet će biti oslobođen.
Tražio je vas, gospodine Harrer.
Uništavali su selo u kom sam rođen, Takster u Amdu.
Bilo je užasno.
To je bio samo san. Ružno si sanjao. To je sve.
Ali bilo je tako stvarno. Odakle je to došlo?
Moj um ne može ni da zamisli takve grozote.
Ne mogu da spavam. Bojim se da će se san vratiti.
Par noćobdija.
Pričaj mi priču.
Pričaj mi priču o penjanju na planine.
To je dobar način da se zaspi. Te priče su i meni dosadne.
Onda mi reci šta ti se toliko sviđa u vezi toga.
Šta...
Potpuna jednostavnost. To mi se sviđa.
Kad se penješ, svest ti je čista...
oslobođena svih zabuna.
Imaš cilj.
Iznenada, svetlost postaje jasnija...
zvuci bogatiji...
i ispunjen si...
dubokim, moćnim prisustvom života.
Ima samo još jedna situacija u kojoj se tako osećam.
Kada?
U tvom prisustvu, Ku-Dun.
Kinezi su već osvojili većinu severnih pograničnih oblasti.
Opljačkali su sela, uništili manastire...
spalili zapise i oskrnavili svete relikvije.
Rečeno nam je, da su čak ubili i nekoliko sveštenika...
- U kom selu? - Takster u Amdu.
Tamo je Njegova Svetost rođena.
Izvolite.
Kada ste bili ministar odbrane prethodnog Dalai Lame...
hteli ste da reorganizujete vojsku.
Možeteli to sada da učinite?
Narodnooslobodilačka vojska broji milion vojnika.
Mi imamo 8000 ljudi i 50 komada artiljerije...
par stotina minobacača i automatskih pušaka.
Situacija je beznadežna.
Znači da odbijate imenovanje, jel'tako?
Ne. Čast mi je da ga prihvatim.
Vi se gospodo razumete u rat.
Koju vrstu oružja preporučujete?
Čini se da kineske trupe napreduju ka našim severnim granicama.
Gde je Njegova Svetost?
Sjaj britanskog krunisanja.
Nigde u svetu ne postoji ništa ni upola tako lepo.
Samo jednom ili dvaput u našem životu dođe ovakav dan...
kada smo svesni da posmatramo stvaranje istorije...
kada znamo da će buduće generacije proučavati ovaj dan...
jer je 12. maj 1937. jedan od najznačajnijih datuma u istoriji...
o kojem će deca učiti i sledećih hiljadu godina.
Svaki trenutak, uzbuđenje...
Misliš li da će jednog dana ljudi gledati Tibet na filmskom platnu...
i pitati se šta se dogodilo sa nama?
Kočija se kreće napred.
Ne znam.
Zar ti ne znaš sve odgovore?
Ne, ne znam.
Na istom polju gde tibetanci tradicionalno idu na izlet...
zemlja je raščišćena da bi se napravila pista...
na koju može da sleti avion sa tri kineska generala.
U blizini, tibetanska vojska je izvodila manevre.
Neki vojnici su nosili prastari mrežasti oklop.
Umesto artiljerije imali su stare muskete i koplja.
Prizor miroljubivog naroda, koji uzalud pokušava da stvori vojsku.
Strah od rata na licima mojih prijatelja...
duboko me je lično pogodio.
Odjeci agresije koju je izvela moja spostvena zemlja...
želja za pokoravanjem slabijih naroda...
bude mi osećaj sramote.
Drhtim pri pomisli kako sam nekad davno delio ista verovanja...
kako se nekada, zaista...
nisam razlikovao od ovih netrpeljivih Kineza.
Tibetanci kažu da je neprijatelj najveći učitelj...
jer nam samo neprijatelj može pomoći da razvijemo strpljenje i samilost.
Oni čvrsto veruju da će ih moć njihove vere..
zaštititi od Kineza.
U pripremi za posetu generala...
sveti obredi se izvode širom Lase.
Figure božanstava su pažljivo napravljene od putera.
Dok ih sunce topi, služe kao podsećanje na ništa ne traje večno.
Nova zvezda vlade, ministar Ngawang Jigme...
se sam ponudio da dočeka kineske generale...
i otprati ih do Lase.
Podizanje njihovih zastava je počast koju Kinezi ne zaslužuju.
Kada nisi dovoljo snažan da se boriš, treba da zagrliš svog neprijatelja.
Sa rukama oko tvojih ramena, ne može da uperi pušku u tebe.
Ništa u politici nije pitanje časti, prijatelju.
Istorija se ponavlja, čak i u raju.
Generali, primiće vas Njegova...
Generale, sveštenici dugo vremena prave ovaj mozaik od peska.
On je simbol prosvetljenosti i mira.
Generale!
Nećemo da sedimo niže od njega.
Ali, generale. To je naš običaj.
Mogu ja da sednem dole.
Vaša Svetosti, ovo je general Chang Jing Wu...
general Than Gua, general Than Gua San.
Oni žele prijem kod Vas.
Želim vam sreću i blagostanje.
Oni obećavaju regionalnu autonomiju i versku slobodu...
ako Tibet prihvati da Kina bude njegov politički gospodar.
Dok ne postanem punoletan, namesnik je politički vođa Tibeta.
Trebalo bi da tražite prijem kod njega...
da razmotrite ova važna svetska pitanja.
Moje iskustvo u vezi takvih stvari je ograničeno.
Ja sam običan budistički sveštenik.
Sve što znam je delo i reči Gospodara Bude.
On je rekao, "Sva bića drhte pred opasnošću i smrću.
Život je svima dragocen.
Kada čovek razmisli o ovome, on neće ubiti ili izazvati smrt."
Morate da shvatite.
Ove reči su ukorenjene u srcu svakog Tibetanca.
Zbog toga smo mi miroljubiv narod, koji iz principa odbacuje nasilje.
Molim se, da shvatite da u uvome leži naša snaga...
a ne naša slabost.
Zahvaljujem vam na poseti.
Dar za prosvećne.
Religija je otrov.
Kinezi su napali granicu Tibeta u blizini Den-Goa.
"Danas u zoru, 84000 vojnika Prve i Druge armije...
pod potpunom komandom generala Chang Jing Wu-a...
napalo je tibetansku granicu u blizini Den-Goa.
Tibetanska vojska smatra da se bliži napad na Chamdo.
Ngawang Jigme, naš nedavno postavljen guverner...
sprema se da pošalje vojsku ka kineskoj koloni...
sa ciljem da zaustavi njihovo napredovanje."
Kao što znate, Chamdo je kapija Tibeta.
Ako Chamdo padne, ceo Tibet će pasti.
Da to ne znam, ne bi me postavili za guvernera.
Shvatate li da je naša vojska rešena da se bori protiv Kineza do poslednjeg čoveka?
Pre bi umrli, nego da se predaju.
Budite sigurni da neće biti predaje dok sam ja na Chamdu.
Pozovite Lasu.
Odmah.
Tražimo dozvolu da se predamo.
- Ali neće biti predaje... - Rekao sam, "pozovite Lasu."
Dozvolu da se predamo, odmah.
Izgubili smo rat za 11 dana, Heinrich.
Ova predaja je naša smrtna presuda.
A bojim se da je naš prijatelj, Ngawang Jigme, zaslužan za to.
Napustio je Chamdo, a zatim je uništio skladišta municije.
Bez oružja i municije...
nije bilo nade ni za one koji su hteli da se bore.
Naši borci su mogli da drže taj planinski prevoj mesecima...
čak i godinama.
To bi nam dalo vremena da zatražimo pomoć drugih država.
Sada je sve izgubljeno.
Provalili su kapije.
Zdravo, prijatelju.
Uradili smo ono što je najbolje za našu zemlju...
za Tibet.
Na putu za Lasu, viđao sam Tibetance kako nose ove jakne.
"Kineski vojnici. Vrlo lepo.
Daju hranu, odeću, novac. Vrlo lepo".
Čudno je kako nešto tako bezazleno kao što je jakna...
može da predstavlja tako veliku laž.
Posle svih ovih godina, još uvek ne razumeš tibetanske običaje.
Neoprostivo je vratiti poklon.
Čovek koji izda svoju zemlju, ne bi trebao da govori o njenim običajima.
Nekada, poželeo bih da si mrtav...
ali tvoja sramota biće tvoje mučenje.
A mučenje će biti tvoj život.
Nadam se da će biti dug.
Molimo se da Njegovoj Svetosti, Dalai Lami...
bude data moć da ujedini svoj narod.
Ponizno molimo tibetansku vladu da udovolji našem zahtevu...
i dozvoli Dalai Lami da dostigne političko punoletstvo.
Dajte vlast Dalai Lami.
Čitav dvor je u panici.
Danas se krijem od sveta.
To je teško u stakleniku?
To je Mesečina...
od Debussy-ja.
Šta još znaš o ovoj pesmi?
Ovog, ovog i ovog.
Nadam se da si dobio pozivnicu za svečanost ustoličenja.
Da. Hvala.
- To je sledeće nedelje. - Hvala.
Izgledam li glupo?
Ne, baš ti lepo stoje.
Na Tibetu imamo izreku...
"Ako problem može da se reši, nema svrhe nervirati se.
Ako ne može, nerviranje neće pomoći."
Zato prestani da se nerviraš.
Moraš da napustiš Tibet. Tvoj život je u velikoj opasnosti.
Oprosti mi na smelosti, ali pripremio sam sve za tvoj bezbedan odlazak.
Treba da krenemo posle ustoličenja. Kinezi to neće očekivati...
Kako da pomognem svom narodu, ako pobegnem od njih? Kakav bih to vođa bio?
Moram da ostanem ovde.
Služenje drugima je moj put ka oslobođenju.
- Onda ni ja ne idem. - Zašto ne?
Zato što si ti moj put ka oslobođenju.
Buda je rekao: "Spasenje se ne zaslužuje tako što me gledaš.
Zahteva izuzetan trud i vežbu.
Zato marljivo radi i predano tragaj za svojim spasenjem".
Ja nisam tvoj sin...
i nikada te nisam smatrao svojim ocem.
Bio si suviše opušten sa mnom za tako nešto.
Misliš li nekad na njega?
O čemu misliš?
U stvari, to nije svesno razmišljanje.
Ali je uvek tu.
Kada sam došao na Tibet, bio je sa mnom.
Kada sam stigao u Lasu, bio je sa mnom.
Kada sedim pored tebe, on je...
tu sa mnom.
Ne znam kako sam uopšte zamišljao svet bez njega.
Onda treba da ideš kući i da mu budeš otac.
Znam.
Završio si svoj zadatak sa mnom.
Ali moraš ostati na mom ustoličenju.
Hoću da me vidiš u svom sjaju i slavi.
Biće mi zadovoljstvo, prijatelju.
Od vlade Tibeta...
Vašoj Svetosti, četrnaestom Dalai Lami...
molimo vas da vladate svojim narodom...
kao duhovni i svetovni poglavar Tibeta.
Prema vašim molbama i željama, ponizno prihvatam.
Čaj sa puterom. Nikada mi nije prijao.
- Jedan je bio dovoljan. - Da, moramo se držati običaja.
Sveža šoljica čaja se sipa voljenoj osobi koja odlazi.
Ostavlja se nedirnuta, da čeka na njegov povratak.
Neka svi putnici pronađu sreću, ma gde išli.
Bez ikakavog napora neka postignu šta god su naumili.
I kada se zdravo vrate...
nek' se u sreći susretnu sa svojom porodicom.
Gospodine Harrer...
od Njegove Svetosti.
- Zdravo, Horst. - Zdravo, Heinrich.
Rolf, dođi da ga upoznaš.
Ne, ne želim.
Mogu li?
Rolf, ne žuri.
Odlično, sine.
Odlično.
Milion Tibetanaca je umrlo usled kineske okupacije Tibeta.
Uništeno je šest hiljada manastira.
1959. godine, Dalai Lama je bio prisiljen da pobegne u Indiju.
I danas tamo živi, pokušavajući da nađe mirno rešenje sa Kinom.
1989. godine, dobio je Nobelovu nagradu za mir.
Heinrich Harrer i Dalai Lama su i danas prijatelji.